Sjećanje na pjesnika Ivana Cekovica
Čovjek mu vidik jedini
![](http://crnogorskiportal.me/media/1003/ivan%20cekovic.png)
Prvi susret sa Ivanom Cekovićem imao sam kao
osnovac u čitanki. Pjesma je bila naslovljena ,,Moja kuća", a ispod
stihova, u fusnoti, pisalo je ;, Ivan Ceković, rodjen 1930. U Golubovcima
...". Više od kratke pjesme obradovalo me je samo pominjanje
mjesta gdje je škola u kojoj sam sricao prva slova. U tadašnjim
školskim knjigama, štampanim uglavnom izvan Crne Gore, nijesu bila
česta imena ličnosti i mjesta sa ovih prostora.
A, Ivana sam, prvi put, izbliza vidio na
svečanosti povodom otkrivanja (1975.)
spomenika u Golubovcima (rad arhitetke Tupe Vukotića) na kojem su imena 222 borca tog kraja koji su stradali
tokom antifašističke borbe. Za tu priliku, Ivan je napisao poemu
koju su u režiji, takodje poznatog Zećanina, Slobodana Aligrudića izveli
poznati glumci Boro Begović, Dragica Tomas, Brano Vuković...
Ivanova poema, potom je bila objavljena u ,,Informatoru" ondašnje JNA i te stihove sam, kao vojnik-novinar (u Vrhnici , kod Ljubljane) koristio za priredbe u kasarni i za Smotru kulturno-umjetničkog stvaralaštva vojnika Devete armijske oblasti, održane 1979. u Vipavi i Ajdofčini. Tako sam, koliko može vojnik , doprinosio i popularizaciji stihova poznatog zemljaka, koji je u to vrijeme živio u Beogradu.
Kada se Ivan, pjesnik-pustolov, vratio u zavičaj, potvrdio je vezanost za svoju Zetu. Iako je živio u Podgorici, svakog dana je dolazio u Golubovce gdje je vrijeme najčešće provodio u kafani. Gotovo nije bilo dana kada nije, na molbu okupljenih, komentarisao društvenu zbilju ili govorio stihove.
U tim nastupima, kao i u stihovima, nastojao je,
kako je govorio, ,,da ljubav slavi, gdje god se pojavi".
A Ivan, prvi put se pojavio
u Golubovcima 1930. godine, u tom selu je i sahranjen 15.
februara 2009-te . Ceković je bio novinar u više redakcija u
Titogradu i Beogradu, a prve stihove objavio je 1949. godine.
Sa Cekovićevim pjesmama u čitankama odrastale su mnoge generacije,
a objavio je više zbirki poezije i pripovjedaka
za djecu i odrasle. Objavio je osam knjiga poezije za odrasle, od
kojih su neke prevedene na tridesetak jezika:
- Oko
što ne umire ćutke (1956),
- Ratu
umjesto psovke (1958),
- Kakav
je to način (1961),
- Ravnaj
se po boru (1964),
- Hod
i ruža (1970),
- Pozna
zora (1972),
- Otići
dalje (1976),
- Čovjek
mu vidik jedini (1978).
Skoro pet decenija je pisao za djecu. Njegovi
stihovi su u čitankama, antologijama i školskim lektirama za djecu. Objavio je
knjige za najmlađe:
- Kad
bi mjesec bio balon (1964),
- Zvjezdani
vrt (1965),
- Šetači
laganije (1967),
- Poznanstva
s dječjim piscima (1970),
- Nek
izvoli kako ko voli (1973),
- Putovati
svijetom makar trotinetom (1976),
- Sunce
u tvojim očima (1979) ,
- Čitao
sam da čitate (1980),
- Ko
se sa kim grli (1990),
- Najveći
šešir ima dan (1999) .
Dobitnik je 13-to julske i Nagrade
Oslobodjenja Titograda.
Njegovim knjigama, pridružila se
još jedna. Objavljena je posthumno (izdavač Narodna
biblioteka Radosav Ljumović 2015.) i čine je stihovi nastali u
Staračkom domu. U toj ustanovi, Ivan je proveo posljednju godinu
i tamo se vratio staroj ljubavi – pisanju. Na to je bio i
prinudjen, jer je teškom operacijom grla ostao bez glasa. I
sa ovog svijeta
otišao je tiho nekako sa kraja, skromno ispraćen. I
kao neka vrsta kajanja prema tom, nekada i na cjelokupnom
jugo-prostoru popularnom pjesniku, počelo je podsjećanje na njegov
značaj. Tako je u KIC-u Zeta, književnim omažom, njegov zavičaj pokazao da
je imao pjesnika koji nam je duhovna ostavština i zadužbina.
Ivanovi
savremenici, posebno koji ne pripadaju književnom
esnafu - tek nakon pjesnikove smrti uvidjaju u čijoj su
blizini bili. Jedan od njih je i doljepotpisani, koji je
Cekovića nešto bolje upoznao, tek, nažalost pred kraj njegovog života. Stanovali smo
u istoj, Aerodromskoj ulici, razdvajalo nas je nekoliko ulaza, a spajala
kafana, koje –pošto je bila privremeni objekat, više nema.
U toj kafani Ivan
je imao svoj sto od kojeg je ustajao tek kada se kafana zatvarala.Tu je ponekad
nešto jeo, a uvijek pio.
I to samo
lozu,,13-to julku".
Kad god sam mogao,
išao sam tamo.. I pošto sam tih dana bio jedan od rijetkih koji mu je tu,
pravio društvo, uvijek bi mi se obradovao.
Istina, u tom
komšiluku bilo je još Ivanovih poznanika i prijatelja, ali rijetko su
svraćali. Kako se sa njima duže znao, očekivao je da mu se i češće
pridruže, ali nijesu dolazili ni onda kada bi obećali. Ivanu to nije bilo
pravo, a još kada ni telefonom ne bi opravdali odsustvo ,Ivan bi se
naljutio i valjda zaboravljajući da je u kafani a ne u
kancelariji, zaprijetio bi: ako se sjutra veče pojave neću ih primiti.
A ja cijeneći
njegovu lirsku prirodu i bogato životno iskustvo, bio sam više slušalac nego
sagovornik.
U tim dugim
večernjim sjedeljkama nastojao sam da ga samo podstaknem na priču.
Iako su mu u to vrijeme slabile glasne žice, rado sam slušao njegova upečatljiva
sjećanja na mnoge kulturne dogadjaje, na susrete sa slavnim stvaraocima
i ostalim poznatim ličnostima.
A on,
nekadašnji stanovnik Beograda, novinar (Borbe), pjesnik, član književnih
udruženja, a u tom svojstvu i član jugoslovenskih delegacija književnika
i uopšte kulturnih radnika, imao je šta da kaže- o susretima sa svjetskim
piscima, političarima i kulturnim radnicima.
Svaku od tih priča
začinio bi detaljima koji sagovornike pretvaraju u uho, ne zbog
toga što je govorio promuklo i ponekad jedva čujno, nego
što je to sve
bilo zanimljivo. Bilo je tu opisa kulturnih prilika, sjećanja na
susrete sa kolegama – pjesnicima, ali i priča o ženama koje su na
njega ostavile poseban utisak.
U takvom burnom,
često boemskom životu, bilo je teških razočarenja ...Dio tih životnih tragova
čuva i njegova poezija, posebno ona pisana pred kraj života, dok je boravio u
Domu za stare nadomak Spuža, Ivan je tamo dospio nakon operacije
grla, kojom je ostao bez glasa. Mi koji smo ga obilazili nosili smo
mu sveske i olovke i tako pišući pričao nam je o sebi. Kada se privikao na taj
ambijent počeo je da piše stihove i jednom prilikom pokazao mi je čitavu svesku
poezije. Jednu od tih pjesama , koja je čini se oporuka, Ivan mi je
poklonio i čuvam je kao dragu uspomenu: Naslov je:
PJESMA ME BRANI :
Pjesma me i hrani i brani
od svih zala
i zlih vala
Što bi da me na
pučini
Sobom nose, što da
činim
Da me više, zli, ne
prate
Ko utvare, još
krilate,
Kako da ih sam
odagnam
I na bjekstvo sve
ih nagnam,
Da me puste i
ostave
Na ostrvlju ljepše
jave.
Sve dok ljepše
smislim nešto
Plovi barko moja
vješto.
Kad već svoje
sidro dignem
Da znam gdje ću
i da stignem,
Da opijem
dušu svoju
Poezijom- u
prisoju,
Pri obali
tihog sanja,
Veslanja i
radovanja
Svakom ritu, svakom
trenu
U vremenu
nevremenu.
---------------------------------
Ivana je možda
barka odvela na neko bolje mjesto, možda je već, kako reče, na ostrvlju
ljepše jave, gdje ga više zli ne prate ko utvare još krilate...
Ostala je, dakle, pjesma da brani Ivana i od zala i zaborava.
Poput ove,
sačuvane su i ostale pjesme koje je pjesnik Ivan
Ceković pisao u Domu za stare. Od tih pjesama nastala je zbirka pod
naslovom JA SADA PUTUJEM. /Dok zvijezde nebom sjaje, Ja letim
beskrajem../
Tom knjigom
ispunjena je obaveza prema Ivanu, ali
i prema našoj kulturnoj baštini.
Ivanu se valja
odužiti i tako što bi njegovo ime i bista -
trebalo da stoji trajno, kao obilježje, i da njemu
" Vijence plete, svaka zora Zete", kako glasi jedan
od njegovih stihova na Spomeniku palim borcima, u
Golubovcima.
Ranko KOVAČEVIĆ
1 Komentara
Robyds Postavljeno 04-07-2024 00:16:32
In today's fast-paced world, staying informed about the latest advancements both domestically and globally is more crucial than ever. With a plethora of news outlets struggling for attention, it's important to find a trusted source that provides not just news, but analyses, and stories that matter to you. This is where USAtoday.com , a top online news agency in the USA, stands out. Our commitment to delivering the most current news about the USA and the world makes us a go-to resource for readers who seek to stay ahead of the curve. Subscribe for Exclusive Content: By subscribing to USAtoday.com, you gain access to exclusive content, newsletters, and updates that keep you ahead of the news cycle. USAtoday.com is not just a news website; it's a dynamic platform that strengthens its readers through timely, accurate, and comprehensive reporting. As we navigate throu
Odgovori ⇾