Predstavljamo vam azerbejdžanskog pjesnika Salim Babullaoglu
![](http://crnogorskiportal.me/media/1074/1-13.jpg)
U saradnji sa
Kulturno-Ekonomskim centrom Azerbejdžana iz Podgorice i gospodinom
Seyranom Mirzazadom u širenju kulturne misije uz prevodioce: Lenu Ruth
Stefanović i Božidara Proročića predstavljamo vam: Azerbejdžanskog pjesnika Salim Babullaoglu
(azerbejdžanski:Səlim Babullaoğlu) jedan je od najznačajnih predstavnika
,,novog talasa” esejista i prevodilac. Njegove pjesme prevedene su na desetine
jezika na svijetu. Dobitnik je više nacionalnih i međunarodnih nagrada. Autor
je deset zbirki poezije među kojima se posebno ističu ,,Pukovniku niko ne piše”
(2010), ,,Sveska crteža Iljasa Gečmena.”
(2009).
Grozdov
list se klanja ruži.
Iva
mrsi kose,
Cvijet
jabuke opraštajući se maše mravu.
Komad
pješčane zemlje kaže ne leptiricama!
Buve
su kupaju u pepelu,
Cvijet
kamilice šalje glasnije svoje na sve četri strane,
Slama
se kotrlja po panju,
Zvuk,
prije nego što se voz sam približi stanici,
Među
šinama se kovitlala grozničava ljubavna
bilješka,
Ustvari
duva vjetar, i ti
više
ne misleći o laži ćutiš.
POSJETA
meni
je bilo malo manje nego šćeri sada...
Sada
sam na groblju sa ženom i đecom.
Dvadeset
devet godina je prošlo od tada,
seosko
groblje se proširilo
i
baka je već dvije godine ovđe upokojena pored đeda...
Ovđe?
Đe?
kao
što kažu moji prijatelji ja sam već star;
sjećam
se grguravog djerčaka na sahrani;
njemu
je bilo prijatno da vidi sve zajedno,
izbezumljen
je gledao na nadgrobne portrete;
nije
računao na smrt, jer nije razumio njenu bit,
sada
je ne razumijem, mada svaki dan računam na nju...
Suze
u očima...
Napolju
je vrućina koja ne priliči zimi.
kćerka
zove starijeg brata u pomoć:
hoće
da uhvati leptiricu koja je
sletjela
na humku u to vrijeme
dok
smo mi okruženi nadgrobnim spomenicima i smrću.
O
ĐECI I O SMRT
ne
onda kad se igraju rata,
već
onda, kad dođu bez razloga,
stanu
pred tobom i kažu gledaj, ja umirem?
a
kroz sekundu otvaraju oči sa osmjehom,
osmjehujući
se ustaju...
RECITE
MI MALOPRODAJNU CIJENU JEDNOG ČOVJEČJEG ŽIVOTA
maloprodajnu
cijenu jednog čovječjeg života
i
ja ću vam reći cijenu na veliko cijelog svijeta,
iako
vi nekom algebrom koju poznajete uporedite rezultate,
ono
što se ne slaže, što će se bačiti u oči
reći
će vam da odsustvuje nepoznata ljubavi.
KADA
BIH JA IMAO ŽELJU DA PIŠEM VELIKA DJELA
Kada
bih ja imao želju da pišem velika djela,
da
se ne trošim na kratke pjesme
na
prozor moja ptica je sletjela
nije
ušla ni u pjesmu ni u roman-
odletjela....
ŽENI
HAMIDI HANUM
Sada
me često prekida ćutanje,
I
krv više ne vrije u venama kao prije.
I
oči često u ogledalima skrivam ja,
I
ime svoje ne pišem već na zidu oznojenom.
Četrdesetnica
ovog života već je prošla, draga
Ali
ne tuguj, točak se i dalje vrti.
Odjednom
ujutru- đe je moj voljeni?- rekavši okrenućeš se
Vidjećeš
da je vjetar i da se slama po zemlji kotrlja.
Ptica
će onda da je uzme u kljun,
Polako
mašući krilima uzlećeće na vrh,
I
udjenuće ona slamu u zidić svoga gnjezdašca,
Da
sačuva svoje ptiće-ptice.
I
ti skupi oko sebe unuke i unučice,
U
licima njihovim poznajem moje oči, i pozovi ime moje.
Tjeraj
od sebe tugu, krij, samo mene čekaj ti.
Stari
tvoj vratiće se ove noći sputa tog.
Preveli
sa ruskog: : Lena Ruth Stefanović i Božidar Proročić
0 Komentara