IZMEĐU KNJIGA, PROSVJETE I MEDIJA-ĐORĐIJE MILOV RADONJIĆ KAO GLAS CRNOGORSKOG DUHA
![](http://crnogorskiportal.me/media/15384/dddddd.jpg)
Piše:
Božidar PROROČIĆ, književnik i publicista
Ta magija
Njeguša, utkana u prirodnu nit mudrosti i znanja, prožima brojne umne gorštake
sa ovih prostora, među kojima se ističe Đorđije (Milov) Radonjić, rođen 1953.
godine. Njeguški kamenjari bili su ne samo poprište njegovog djetinjstva, već i
temelj na kojem je formirao osnovno obrazovanje. Dok je koračao pašnjačkim
kamenjarima, Đorđije je ne samo učio o životu već je i upijao duh tradicije i
mudrosti koje su prošarale njegovu mladost. Njegov put nije stao u Njegušima;
naprotiv, vodio ga je prema Boki Kotorskoj, otvarajući nova poglavlja u svom
obrazovanju i životnom iskustvu. Boka Kotorska, sa svojom bogatom istorijom i
kulturnom baštinom, postala je drugi ključni pejzaž na Đorđijevom putovanju.
Ovaj spoj mora i planina pružio je plodno tlo za dalje širenje njegovog znanja
i stvaralačke energije. U isto vrijeme, Nikšić, još jedan važan grad na
njegovom životnom putu, postao je centar dodatnog obrazovanja i izazova.
Đorđije (Milov) Radonjić nije samo prošao kroz ove geografske destinacije; on
ih je proživio, upio njihovu suštinu i koristio ih kao inspiraciju za svoje
stvaralačke poduhvate. Njegovo obrazovanje nije samo formalno; ono je ispričano
pričama njeguškog kamenjara, valova Boke i mirisa Nikšićkog kraja. Kroz sve ove
etape svog života, Đorđije je ne samo sticao znanje već je i postao čuvar
tradicije, nosilac humora i glas umnih gorštaka koji su svoje bogatstvo crpili
iz čarobnih pejzaža Njeguša i ljutih krša Katunske nahije. Đorđije Radonjić
nije samo dijelio svoje znanje predavajući maternji jezik na Cetinju i u
Kotoru; on je takođe bio promoter kulture kao bibliotekar. Njegova posvećena želja
da podrži i podstakne mlade naraštaje ka knjizi i obrazovanju stvorila je oko
njega atmosferu koja je nadahnjivala generacije. Baš zbog te plemenite misije,
stekao je nadimak “Učo”, koji nije samo odraz njegove uloge u obrazovanju, već
i izraz poštovanja i privrženosti koje su mu ukazivali oni koji su se obogatili
njegovim savjetima i mentorstvom. Kroz svoj rad kao učitelj i bibliotekar,
Đorđije je postao most između riječi i mladih umova. Njegova posvećenost nije
bila samo formalna; ona je zračila iz njega kao izvor inspiracije i podrške.
Njegova učionica nije bila samo mjesto đe su se prenosile lekcije iz jezika,
već i prostor đe su se tkale priče o ljubavi prema knjigama, otkrivanju novih
svjetova i razvijanju sopstvenog intelekta. Kao bibliotekar, Đorđije je bio i
ostao čuvar blaga riječi, otvarajući vrata svijetu znanja svima koji su bili
spremni zakoračiti. Njegova ljubav prema knjigama nije bila ograničena samo na
stranice; bila je živa, prenoseći se sa generacije na generaciju.
RIJEČIMA KROZ
VRIJEME
Njegova
nevjerojatno velika i snažna želja za pisanjem oblikovala je višedecenijsku
karijeru Đorđija Radonjića. Kroz raznovrsne žanrove poput književnih radova,
reportaža, intervjua i kolumni, on je postao ne samo autor, već i glas koji je
odjekivao u pro-crnogorskim časopisima i glasilima. Njegovo pero je bilo oštro,
briljantno, i isijavalo je snagom i ljepotom. Đorđije je svoj doprinos
crnogorskoj književnosti gradio sa strašću i predanošću koja se osjećala u
svakom retku njegovih djela. Njegove riječi nisu bile samo sredstvo izraza;
bile su živopisan portret crnogorskog identiteta, tradicije i suštine. Kroz
svoje angažmane u pro-crnogorskim časopisima, poput “Liberala”, prvog
opozicionog glasila u Crnoj Gori, Đorđije je pokazao hrabrost i posvećenost
slobodnom izražavanju. Njegove kolumne su bile prozračne od duha, donoseći
svježe perspektive i analize koje su podsticale razmišljanje. Međutim, njegovo
prisustvo u redakciji i kao kolumniste u “Monitoru”, prvom nezavisnom
crnogorskom nedeljniku, dodatno je naglasilo njegovu ulogu u oblikovanju javnog
mnijenja i izražavanju slobode govora. Đorđije (Milov) Radonjić ne samo da ostavlja
trag u riječima; on je kroz svoje pisanje gradio most između prošlosti i
sadašnjosti, tradicije i savremenosti. Njegova oštra, briljantna i vrcava riječ
bila je ne samo alat za komunikaciju, već i umjetnost koja je osvajala srca
čitalaca snagom svoje autentičnosti i dubine izraza.
Đorđije
Milov Radonjić i danas ostavlja svoj neizbrisiv pečat u svijetu publicistike i
istoriografije. Redovno objavljujući svoje radove, njegov doprinos je evidentan
ne samo u najstarijem dnevnom listu “Pobjeda”, već i na online portalima
poput Montenegrina net i drugima. Ono što ga čini posebnim među mnogim autorima
jeste njegova knjiga “Bez uzla na jezik”, koju je prvi put objavio 1995.
godine, a koja je doživjela ukupno tri izdanja. Treće izdanje je bilo štampano
uz podršku Grafosa sa Cetinja. Ova knjiga crnogorskog narodnog humora
predstavlja svojevrsno remek-djelo u žanru. Kroz duhovite anegdote, Radonjić
uspijeva uhvatiti srž crnogorskog humora, prenoseći ga sa generacije na
generaciju. Knjiga nije samo zbirka (o)smijeha, već je i ogledalo crnogorske
kulture, običaja i načina razmišljanja. “Bez uzla na jezik” je postala
klasično djelo koje nije izgubilo svoju svježinu ni nakon više od dvije
decenije od prvog izdanja. Đorđijeva sposobnost da prenese duh zajednice kroz
humor je impresivna, a njen uticaj na čitaoce je izuzetan. Knjiga nije samo
svjedočanstvo o bogatstvu crnogorskog humora, već i o autorovoj posvećenosti
očuvanju i prenošenju kulturnog nasleđa. Kroz svoje pisanje, Đorđije Milov
Radonjić pokazuje da humor nije samo sredstvo zabave, već i most koji povezuje
ljude i čuva identitet. Njegova knjiga ostaje nezaobilazno štivo za sve one
koji žele razumjeti i cijeniti bogatstvo crnogorskog narodnog humora.
Đorđije
Milov Radonjić obogatio je crnogorsku književnu scenu 2010. godine kada je
objavio zbirku crnogorskog narodnog humora u anegdotama pod nazivom “Oriđinali”.
Ovo izdanje je izašlo pod pokroviteljstvom Nacionalne zajednice Crnogoraca
Hrvatske, a sam čin objavljivanja knjige u Zagrebu dodatno naglašava
univerzalnost humora koji nosi sa sobom. Ova zbirka anegdota ne samo da
predstavlja svojevrstan dragulj crnogorske kulturne baštine, već i otvara vrata
za razumijevanje i smeh među različitim zajednicama. “Oriđinali” ne
donosi samo smijeh i zabavu, već predstavlja važan dokument koji čuva
jedinstveni duh crnogorskog naroda. Anegdote koje se nalaze u ovoj zbirci nisu
samo puko izražavanje humora; one su ogledalo života, tradicije i vrijednosti
crnogorskog društva. Kroz smijeh, čitalac ulazi u svijet često jednostavnih,
ali dubokih mudrosti koje su karakteristične za narodni humor. Značaj ovakve
književnosti proteže se izvan samog zabavnog aspekta. Ona čuva identitet,
oživljava tradiciju i čini je pristupačnom novim generacijama. Radonjićev
doprinos crnogorskom narodnom humoru kroz “Oriđinale” pomaže u očuvanju
kolektivnog pamćenja. Pored toga, objavljivanje ove zbirke u Zagrebu naglašava
važnost međukulturne razmjene i dijaloga. Humor je jezik koji prevazilazi
granice, a “Oriđinali” svjedoče o univerzalnosti smijeha koji spaja
ljude bez obzira na njihovo poreklo. “Oriđinali”
nisu samo zbirka anegdota; to su ključevi koji otključavaju vrata srca i uma
čitalaca, ostavljajući iza sebe nasmijane i zadovoljne ljude koji bolje razumiju
i cijene bogatstvo crnogorskog narodnog humora.
BORBA ZA CRNU GORU OČUVANJE I
JAČANJE IDENTITETA
Đorđije
Radonjić, poput rijetkih neimara, gradi mostove između prošlosti i budućnosti
svojom posvećenošću mladima, očuvanju kulturne baštine i jačanju nacionalnog
identiteta. Njegov životni poziv nije samo nastava i pisanje; to je duboko ukorijenjena
misija oblikovanja identiteta kroz riječ i znanje. Đorđije
Radonjić nije bio samo predavač; on je vodič koji je mlade učio ne samo jeziku,
već i suštini crnogorskog identiteta. Njegova karijera u nastavi maternjeg
jezika postala je više od običnog posla – postala je poziv za prenošenje vrijednosti,
tradicije i ljubavi prema knjigama. U svijetu u kojem brzina često guši vrijednosti
prošlih vremena, Đorđije se izdvaja kao čuvar kulturne baštine. Njegovi radovi
u publicistici i istoriografiji nisu samo istorijski zapisi; oni su priče koje
dišu životom u savremenom društvu. Kroz pisanje on postaje neimar riječi koji
gradi temelje crnogorskog kulturnog nasleđa. Ova uloga čuvara tradicije nije
samo njegova odgovornost; to je njegov doprinos očuvanju autentičnosti u
vremenu koje često zaboravlja svoje korijene. Đorđije Radonjić nije samo pisac;
on je borac za očuvanje nacionalnog identiteta. Njegov angažman u
pro-crnogorskim časopisima postavlja ga kao glasnika istine i borca za slobodu
govora. Njegovo oštro pero i hrabro izražavanje stavova predstavljaju svetionik
u medijskom pejzažu, ukazujući na značaj očuvanja crnogorskog duha u vremenima
promjena. Đorđije
Radonjić, neimar riječi i čuvar kulturnog nasleđa, nije samo svjedok vremena;
on je aktivan učesnik u oblikovanju budućnosti. Kroz svoju predanost mladima,
očuvanju kulturne baštine i jačanju nacionalnog identiteta, on postaje most
između generacija i vremena. Njegov životni put ukazuje na značaj novinarstva u
sferi duha, identiteta i zajedništva, čineći ga izuzetnim graditeljem mostova
među riječima koje ostaju urezane u kolektivnom pamćenju crnogorskog naroda. Đorđije
Radonjić, kao član Matice crnogorske, Crnogorskog društva nezavisnih
književnika, član Udruženja profesionalnih novinara Crne Gore i sekretar
Fondacije “Guvernaduri Radonjići”, ne samo da posvećuje svoj život književnosti
i novinarstvu već i aktivno doprinosi očuvanju kulturne baštine i društvenom
razvoju Crne Gore. Kroz svoje mnogobrojne uloge, on postaje most koji povezuje
različite aspekte crnogorskog društva, ostavljajući neizbrisiv pečat kao
kulturni pregalac koga su dali njegovi rodni Njeguši.
Đorđije
Radonjić, izuzetni intelektualac, kulturolog, pisac i neimar i dalje u sedmoj
deceniji života, neumorno kreira neke od najljepših stranica savremene
istorije. Njegov neizmjerni žar i duh osvetljavaju put ka novim idejama i
inovacijama, obogaćujući kulturnu baštinu svojim jedinstvenim doprinosima. Kroz
svoje stvaralaštvo, Radonjić prepliće različite sfere znanja, stvarajući
skladno tkivo koje spaja generacije. Njegovo perom stvoreno djelo postaje vodič
kroz bogatstvo misli i ideja, ostavljajući snažan utisak na čitaoce i buduće
generacije. U njegovim rukama, riječi postaju most ka razumijevanju, a književni
i novinarski poduhvati svjedoče o njegovom neumornom angažmanu u oblikovanju
društva. Rodni kraj je knjiga koju Radonjić neprestano čita, iz nje crpeći
priče koje oblikuju njegovo razmišljanje i stvaralaštvo. Intelektualac poput
njega se ogleda u pričama koje je čuo pod krošnjama drevnih bukava u svom
kraju, u melodijama koje su odjekivale iz frula lovćenskih pastira. On ne
zaboravlja svoje korijene jer su oni temelj njegovih misli i djela. Rodni kraj
je univerzum njegovih ideja, polazna tačka svakog istraživanja, bilo da je riječ
o književnosti, umjetnosti, ili publicistici. Radonjić nosi u sebi pečat svog
rodnog kraja, a u njegovim djelima vidimo odjek zavičajnog duha. Njegova
povezanost sa rodnom grudom nije samo nostalgija; to je vitalni dio njegove
intelektualne orijentacije. Rodni kraj mu daje snagu da se suoči sa izazovima,
a istovremeno ga podsjeća na ljepotu i vrijednosti koje je naučio u djetinjstvu.
1 Komentara
Nawawala na ba ang Edge ng mga Filipino Boxers? Postavljeno 05-01-2024 03:43:06
Your article is a perfect article without a hitch. Thank you. My site: Filipino Boxers
Odgovori ⇾