HRVATSKI DRAGULJ U KRUNI CRNE GORE
![](http://crnogorskiportal.me/media/7702/adrijan.jpg)
Piše Božidar Proročić, književnik i publicista
Povodom
13. januara Nacionalnog dana hrvatskog naroda u Crnoj Gori, predstaviću samo
dio lijepe, bogate i istorisjki značajne baštine Hrvata, koja ih čini posebnim
kao jedan od dragulja u kruni naše države. Bogata istorijska, kulturna,
kulturološka, pomorska, književna, crkvena, baština Hrvata u Crnoj Gori je
izuzetno velika no ja ću predstaviti samo dio tog prelijepog i značajnog
segmenta.
Hrvati, u
Boki kotorskoj imaju korijene koji sežu duboko u prošlost. Ti korijeni semogu
naćiu dokumentima Biskupskog i Istorijskog arhiva u Kotoru. Hrvati Bokesu manje
više dijelili sudbinu ostalog dijela Dalmacije pune 502. god. (1420-1922)i bili
su okrenuti moru, kao jedinom izvoru svojih prihoda. Prije toga u periodu
od1391. do 1420. god. Kotor je imao status slobodnog grada-države slično
Dubrovniku.Veće površine zemlje za obrađivanje nisu imali, pa se nisu mogli
baviti poljoprivredomi stočarstvom. Bokeljski Hrvati su se poput svojih susjeda
Dubrovčana,spoznavši kako od svoje kraške, škrte zemlje ne mogu mnogo
očekivati, otisnuli namore, i bavili se pomorstvom i trgovinom.Oni su se držali
Plutarhove izreke “Navigarenecess est, vivere non est necesse“ („Ploviti je
nužno, živjeti nije“).
Bokeljski
Hrvat, pomorac, nije bio samo trgovac, on je ujedno bio i poznati prenosioc kulture. Iz naprednih zemalja donosio je on u
svoj kraj osim materijalnihdobara, i razne kulturne predmete, umjetničke slike,
knjige, namještaj, odjeću idruge stvari koje su mu se svidjele.Većinsko
stanovništvo Boke kroz navedeno razdoblje su bili Hrvati i Romani i manjibroj
pripadnika drugih naroda, u ostalom dijelu Boke kotorske. Građani su se
dijelilina bogate patricije (vlastelu) i obične građane. Tokom cijele istorije,
Kotor i cijela Boka suse vješto odupirali osvajačima, bogatili se, razvijali
pomorstvo, kulturu i nauku.Bokeljski pomorci, Hrvati su imali veliku flotu
brodova u toku minulih vjekova iplovili su po cijelom svijetu. Od teško
stečenog novca na moru, gdje su njihovimjedrenjacima prijetile oluje, gusari i
pirati, gradili su palateširom Boke i velelepnesakralne objekte. Oni su bili i
stvaraoci materijalnog i nematerijalnog kulturnognaslijeđa, koje je bilo
posljedica jačanja njihove ekonomske moći. Bili su i mecene,tako da se cijela
spomenička baština Boke kotorske može smatrati plodovima mora.Da na prostoru
Boke živi autohtono stanovništvo - Hrvati, govori svaki kamen. Kultura,običaji
i vjera, su isti kao i u cijeloj Dalmaciji kao dijelu Hrvatske. Držeći
kormilojedrenjaka u jednoj ruci i pušku u drugoj ruci, radi odbrane od gusara i
pirata, bokeljskiHrvat je plovio Mediteranom i ispisao najsvjetlije primjere
junaštva i neustrašivogpomorca.
Hrvatski
pjesnik i pisac, fra Andrija Kačić Miošić (1704-1760) koji spada međunajpoznatije
hrvatske pisce, pjeva ovako: “Ej Kotore, gnizdo sokolovo/ na visokojgrani
savijeno/, di se legu zmaji i sokoli,/koji caru puno dodijaše/ svijeno je na
jelizelenoj/, ter pokriva Boku od Kotora/kojano je dika od R’vata (Hrvata)/ i
viteško srce od junaka“.
Spomenička
kulturna baština Boke kotorske je ogromna. U sam grad Kotor je smješteno60
posto pokretnog i nepokretnog spomeničkog blaga Crne Gore. Iako subokeljski
Hrvati danas u manjini (cca 7.100 st.), velikim dijelom baštine
ogromnokulturno-historijsko naslijeđe. Na području Boke kotorske nalazi se
veliki brojcrkava i palata, sa izrazito kulturno- istorijskim, umjetničkim i
arhitektonskim vrijednostima,koje obogaćuju kulturnu baštinu cijele Crne Gore.
Ploveći morima usvakoj nevolji su, uz zahvalnu molitvu, zazivali Božju zaštitu,
i zaštitu Majke Božje,u čiju su čast podigli mnoštvo crkava, samostana, kapela,
napisali knjiga, i darovalicrkvi votivne srebrne pločice.
Crkve: U Kotoru je bilo 33 katoličke crkve. Najstarija i najznačajnija od njih
je romano-gotička katedrala-bazilika sv.Tripuna iz 1166. god., i pet romaničkih
crkava. To suKolegijalna crkva sv. Marije iz 1221. god., crkva sv. Ane iz XII
st., crkva sv. Mihovila skraja XIII st., crkva sv. Pavla iz 1263. god. i crkva
sv. Luke iz 1195. god. U gradu je jošsamostan i crkva sv. Klare iz XVII st.,
crkva sv. Josipa iz 1631. god. i Gospa od Počivala (Gospa od Zdravlja) iz 1518.
god. na brdu sv. Ivan. Neosporno je da je u gradnjitih srednjovjekovnih crkava
dominantnu ulogu odigralo romansko stanovništvo,ali uz njih sigurno zaslužnu
ulogu ima i slovensko-hrvatsko stanovništvo.
Brojne su
crkve izgradili pomorci po cijeloj Boki od Bogorodičnog hrama na Prčanju,Crkve
sv. Matije i sv. Stasija u Dobroti, crkve sv. Marije u Stolivu, crkve Pomoćnice
hrišćana (Bl.Gracija) na Mulu, crkve Gospe od Škrpjela, i sv. Jurja na dva ostrva
ispredPerasta, crkve sv. Nikole u Perastu, i brojne druge crkve u Tivtu i
Herceg Novom.Najveći dio tih crkava su izgradili i baštine bokeljski Hrvati. U
Biskupskomarhivu, biblioteci Franjevačkog samostana i arhivima ostalih
mnogobrojnih crkavapo cijeloj Boki sačuvano je neprocjenjivo nematerijalno
kulturno blago Hrvata kojeje pravo vrelo za istoričare, etnologe, pisce i
istraživače.
Palate:
Na području Boke postoje 34 palate hrvatskih pomorskih prodica, pretežnoiz
perioda baroka, koje su svjedoci ekonomskog blagostanja, smisla za arhitekturui
umjetnost, kao svojevrsne karakteristike ondašnjih pomorskih porodica.
Književnost
Boke: Korpusu hrvatske književnosti Boke nije poklonjeno
dovoljnopažnje, ali je ona ušla u antologije „baroka i klasicizma“ nekih
susjednih naroda.Veliki broj pjesnika i proznih pisaca kao što su Juraj Bizanti
(1490-1560), LudovikPaskalić (1500-1551), Ivan Bona Boliris (1520-1570),
Jeronim Pima (XVII st.), AndrijaZmajević (XVII st.), Timotej Cizila (XVI st.);
Marko Martinović (1663-1716), VickoZmajević (1670-1745), Julije Balović
(1672-1727), Krsto Mazarović (1680-1725),Matija Zmajević(1680-1735), obogatli
su književnost Boke, Crne Gore i Hrvatske.Jedan od njih Ivan Antun Nenadić
(1723-1784) napisao je dvije epske pjesme odkojih je jedna bila tada slavna
“Šambek satarisan sa božjom desnicom“.Taj junačkispjev napisan je u čast
vizteza Marka i Joza Ivanovića. Dobrotski anali zabilježili suneizbrisivim
slovima mnoge slavne podvige dobrotskih pomoraca u okršajima i bitkamas opasnim
gusarima. Najčuvenija je pobjeda dobrotskih vitezova nad moćnimturskim
gusarima, u kojoj su učestvovala braća Ivanović kod Atene 1756. god.
Naprijedlog senata mletački dužd odlikovao je Joza Ivanovića najvećim
odlikovanjemMletačke republike, imenovavši ga vitezom sv. Marka, a prije toga
istom titulom1751. god. Marka Ivanovića.Ne možemo, a da ne spomenemo znamenite
pomorce Boke: zapovjednika galijeJereonima Bizanti (-1571), junaka Lepantske
bitke, Marka Martinovića (1663-1716) pomorskog kapetana i matematičara koji je
podučavao 17 ruskih boljarapitomaca cara Petra Velikog; Matiju Zmajevića
(1680-1753) ruskog admirala, IvaVizina (1806-1869) koji je kao šesti pomorac
oplovio svijet i mnoge druge.Boka je imala i mnoge poznate slikare: hrvata
Lovra Marinova Dobričevića (Kotor,-1478) koji je radio slike i poliptihe u
Kotoru i Dubrovniku, hrvatskog kasnobaroknogslikara Tripa Kokolju (1661-1713),
koji je oslikao Gospu od Škrpjela u Perastui mnoge druge.
Pored
gore navedenog bogatu kulturnu baštinu Hrvata u Crnoj Gori čine: Ženska
hrvatska nošnja (dobrotska i lastovska); Fešta sv. Tripuna sa igrom kola njemu
u čast ispred katedrale u Kotoru, uz učešće Bokeljske mornarice; Fašinada -
Crkva Gospe od Škrpjela, koja je izgrađena na hridi (škrpjelu) dugogodišnjim
potapanjem brodova punih kamenja da bi se izgradilo ostrvo najljepše je
marijansko svetilište crkve u Hrvata; Zavjetni dan i gađanje
kokota jedan je od tradicionalnih običaja koji se održava svake godine 15. 5. u
Perastu u čast slavne pobjede malobrojnih Peraštana nad Turskom vojskom (kokot
predstavlja Turčina). Bokeljska noć - ili „fešta nad feštama“ po uzoru na
venecijansku noć održava se svake godine krajem avgusta mjeseca; Karneval
(kotorski, prčanjski, lastovski) svake godine se održava zimski karneval sa
spaljivanjem glavnog krivca za „prošlu godinu.“ Pored ovih tu su i običaji
vezani za najpoznatije katoličke praznike u Boki kotorskoj i to su: Blagdan sv.
Tripuna 3.2. u Kotoru; Blažene Ozane u Kotoru 27. 4.; blagdan sv. Leopolda
Bogdana Mandića u Herceg Novom 12.5.; Zavjetni dan u čast Gospe 15. 5.u
Perastu; blagdan Velike Gospe koji se slavi na ostrvu Gospe od Škrpjela u
Perastu15. 8.; Male Gospe na Prčanju 8. 9.; Blaženog Gracije 8. 11.u mjestu Muo
kod KotoraGospe od Zdravlja u Kotoru 21.11. Jezik – Pored nacionalnog
određenja, Hrvati u Boki imali su i drugu nacionalnu odrednicu, jezik. Za
vrijeme Mletačke republike službeni jezik je bio talijanski, ali su postojali
prevodioci na hrvatski jezik. U tom periodu je hrvatski živalj pored hrvatskih
riječi koristio i romanizme.
U
današnjem kulturno-političkom smislu Hrvati u Crnoj Gori, čine jednu od
najdragocjenih zajednica čija budućnost zavisi od pune podrške države Crne Gore
u koj žive i pune podrške njene matice Hrvatske. U dijelu Hrvata koji nesebično
rade u intresu svog naroda u Crnoj Gori posebno se pored mnogih drugih ističu Adrijan
Vuksanović predsjednik Hrvatske Građanske inicijative i Zvonimir Deković,
predsjednik Hrvatskog nacionalnog vijeća u Crnoj Gori. Takođe tu je
izuzetan reprezent, diplomata svjetskog
renomea i znanja NJ. E. Veselko Grubišić ambasador, Hrvatske u Crnoj Gori, koji
je na najljepši mogući način podržava rad ove zajednice u Crnoj Gori. Draga
braćo Hrvati srećan vam 13. januar. Nacionalni dan hrvatskog naroda u Crnoj
Gori da budete i dalje jedan od svijetlih dragulja države Crne Gore na najljepši
i najafirmativnji način kao što ste to uvjek bili kroz vašu dugu, bogatu i
slavnu istoriju.
(Ovaj tekst pored poznate stručne literature i autora oslanja na stručni
rad prof. istorije Marija Saulačić, i
prof. italijanskog i engleskog jezika Martine Saulačić-Lompar sa
naslovom Hrvatska kultura, običaji i jezik ,,PLODOVI MORA“) Bego-Urban, Melita.
2010. Škrinja uspomena. Čibača: Humanitarno društvo Župedubrovačke.Blechová
Čelebić, Lenka. 2007. Vjerska slika Boke kotorske početkom XVI. vijeka. Croatica
Christiana periodica, 60, Zagreb, 59–74.Čilaš Šimpraga, Ankica; Čilaš Šimpraga,
Ankica; Ivšić Majić, Dubravka; Vidović, Domagoj. 2018. Rječniksuvremenih
hrvatskih osobnih imena. Zagreb: Institut za hrvatski jezik i
jezikoslovlje.Čoralić, Lovorka. 1996. Iz prošlosti Paštrovića. Historijski
zbornik, 49, Zagreb,137–159.Čoralić, Lovorka. 2000. Iz prošlosti Boke:
budvanska zajednica u Mlecima (XV. –XVIII. st.). Povijesni prilozi, 19, Zagreb,
125–152.Čoralić, Lovorka. 2006a. Barani u Mlecima: povijest jedne hrvatske
iseljeničkezajednice. Zagreb: Hrvatsko građansko društvo Kotor, podružnica
Bar.Čoralić, Lovorka. 2006b. Iz prošlosti Ulcinjske biskupije i Barske
nadbiskupije –tragom gradiva iz mletačkoga državnog arhiva (XVI. stoljeće).
Croatica Christiana periodica, 157, Zagreb, 65–71.Čulić, Gracijela. 2000.
Struktura antroponimije Boke kotorske u XIV. i XV. stoljeću. Onomastica
Jugoslavica, 14, Zagreb, 87–132.Čulić, Gracijela. 2014. Antroponimija Boke
kotorske (od prvih pisanih spomenika do kraja XIX vijeka). Podgorica – Kotor:
Univerzitet Crne Gore – Pomorski fakultet. Lalošević, Ilija. 2016. Utvrđeni
gradovi Boke kotorske iz mletačkog razdoblja. Radovi Zavoda za povijesne
znanosti HAZU u Zadru, 58, Zadar, 115–146. Lipovac Radulović, Vesna. 2004.
Romanizmi u Crnoj Gori, jugoistočni dio Boke kotorske. Novi Sad:
MBM-plas.Marković, Savo. 2006. Studia Antibarensia. Perast: Gospa od
Škrpjela.Marković, Savo. 2014. Stanovništvo srednjovjekovnog Bara. Perast:
Gospa odŠkrpjela.Martinović, Jovan J. 2010. Kotorske listine (1). Matica:
časopis za društvena pitanja, nauku i kulturu, 44, Cetinje – Podgorica,
279–288.Martinović, Jovan J. 2011. Kotorske listine (2). Matica: časopis za
društvena pitanja, nauku i kulturu, 45, Cetinje – Podgorica, 571–600.Mayer,
Antun. 1951. Kotorski spomenici : Prva knjiga kotorskih notara, god.1326-1335.
Monumenta Catarensia, 1. Zagreb – Titograd: Jugoslavenska akademija znanosti i
umjetnosti – Crnogorska akademija nauka i umjetnosti.
0 Komentara